Сигурно си убил много хора.
Как решаваш дали някой трябва да живее или не?
Как отсъждаш дали си бил прав?
СЕДЕМТЕ МЕЧА ОТ НЕБЕСНАТА ПЛАНИНА
= Епизод 20 =
Превод: mrnkaloto Редакция: Крал и mrnkaloto
Всъщност за много неща не ме бива.
Не съм талантлива, провал съм.
Ти си жена и все пак си водач на Орлите на пустинята.
Явно имаш талант. Трябва да се гордееш със себе си.
Наистина ли вярваш в това?
Въпреки че съм водач, през повечето време се чувствам безполезна.
Нима Юнчун не ти каза? - Какво?
За Aйардзян.
О, да, каза ми.
Каза, че го е било страх да умре.
И че всички били избити заради него.
Заради това си го екзекутирала.
Нещо друго не каза ли?
Че Aйардзян бе мой любим.
Убих любовта със собствените си ръце.
Това сила ли е, или слабост?
Разбирам как се чувстваш.
Знаеш ли… и аз убих любимата си с тези две ръце.
Загуби много кръв.
Пийни още супа, полезно ти е. - Благодаря.
Искам да те питам нещо. - Казвай.
Каза, че не обичаш да убиваш хора. И че трябва да внимавам за своите.
Да науча какво са сторили, откакто са дошли тук, нали?
Да.
Не разбирам.
Ще ми разкажеш ли?
Наистина ли искаш?
Добре.
Сяо Сан!
Това е,
което мога да ти кажа.
Не мога да повярвам.
Различно е от това, което каза баща ми.
Излъгал те е. - Той никога не ме е лъгал.
Добре, тогава забрави.
Баща ти никога не би те излъгал.
Каквото и да прави, все е правилно. Не е отговорен за нищо.
Колкото и да умрат, той няма нищо общо, нали?
Не обиждай баща ми. - Просто казах истината.
И ти си убивал хора.
Как решаваш кой ще живее и кой да умре?
Как отсъждаш, че си постъпил правилно?
Наистина съм убил много хора от деня,
в който напуснах Небесната планина.
Но това не означава, че обичам да го правя.
Не искам да решавам кой да живее и кой не.
Но често трябва да убивам, за да не бъда убит.
А за правотата…
Всеки, който държи оръжие си мисли, че е прав.
Питаш ме как мога да убивам толкова много?
Убивам по съвест. - По съвест?
Най-странното оправдание, което съм чувала.
Малко войници пазят лагера нощем.
Ще намеря някой да те изведе.
Принцесо, как смее да ви говори така?
Да не е луд?
Мисля, че е напълно с ума си.
Вбесява ме увереността му.
Никога не съм срещала подобен нахалник.
Принцесо, просто го оставете.
Трябва да помогнем на когото успеем.
Ето.
Яж бавно.
Принцесо, защо са толкова гладни?
Ела, ще ти помогна.
Ето ти храна.
Не, остави ме, остави ме.
Ще ти помогна. Умолявам те.
Как може да си така невъзпитан?
Принцесата се опитва да те нахрани. Късметлия си.
Вчера принцесата даде ориз на Малкия тигър.
Той, той беше…
Къде е Малкия тигър?
Защо не го виждам?
Нахраних го. Какво от това?
Кажи!
Ако някой не се храни сам, мислят, че скоро ще умре.
И после?
Отведоха го зад хълма.
Не, не!
Генерале.
Генерале!
Готови сме.
Моля ви, не искам да умирам!
Никой не го иска.
Виж си стомаха, няма да живееш дълго.
Така е по-добре за всички.
Нито ти, нито другите ще страдат.
Слушайте.
Вие сте войници, дръжте се като такива.
Не ме обвинявайте за това.
Ще се видим отново след смъртта.
Въпрос на време е.
Генерале, пощадете ме, генерале!
Стрелци, готови!
Спрете!
Мингуей. - Татко, ще ги убиеш ли?
Не е твоя работа, върви си. - Защо го правиш?
Такива са заповедите. - Заповеди? Сега разбирам.
Принц Ю Докадо е, нали? Добре, ще поговоря с него.
Мингуей, спри!
Татко, нима още си бащата, който познавам?
Как можеш да избиваш собствените си хора?
Сега ще потърся принца.
Без заповедите му не можеш да посегнеш на никого!
Генерале, какво да правим?
Вече изпратих хора да потърсят водните източници,
а за другите… - Трябва да говоря с принца.
Нека влезе.
Искаш да говориш с мен?
Ваше височество, трябва да поговорим.
Ваше височество, оставям ви. - Не е нужно.
Седни. - Ваше височество,
вие ли заповядахте ранените сериозно войници да бъдат убити?
И да, и не.
Какво имате предвид, Ваше височество?
Не съм, защото това е правило на армията.
Да… защото се съгласих с правилото.
Как можете да говорите тези ужасни неща?
Не ви ли е срам? - Принцесо!
Надявам се, че разбираш.
Повече от всичко искам хората си живи,
но това е бойно поле. - Не е бойно поле!
Ние сме в нашия лагер,
но въпреки това сте съгласен сериозно ранените
да бъдат избити от нашите хора.
Умират за родината, не за мен. - Каква е разликата?
Ако не умрат от врага, ще бъдат убити от нашите хора.
Ваше височество, как очаквате да ви имат доверие?
Принцесо Налан, ти…
Чънбин, остави ни сами. - Да.
Като войник, ако бях ранен като тях, щях да помоля да ме убият.
Невъзможно е.
Щяхме да наемем най-добрия лекар да ви излекува,
защото сте принц,
а те са обикновени войници.
Тогава какво да сторим?
Отменете заповедта и се погрижете за тях.
Какво имаш предвид?
Доктори, лекарства, хора, които да се грижат за тях.
В пустинята сме, могат да ни нападнат всеки момент!
Не мога да направя това. - Защото не желаете.
Дори да оцелеят, щe останат сакати.
Тогава какво да направя? Да ги изхвърля и да ги забравя?
Но дори по време на война животът на хората е важен.
Армия, която избива войниците си…
Не мога да си представя колко е справедлива!
Да не си го повторила!
Ако не отмените правилото, ще продължа да го повтарям!
Генерал Налан. - Виждал ли си Мингуей?
С принца е.
Какво каза Негово височество?
Негово височество последва съвета й.
Той нареди от днес нататък
никой ранен войник да не бъде екзекутиран.
Ще бъдат връщани по домовете им, когато ги излекуват.
Генерал Налан, дъщеря ви е…
Аз… не мога да намеря думи.
Генерале.
Войници, отведете ги.
Джан Куей. - Генерале.
Какво мислиш, че имаше предвид Чънбин с това:
"Не мога да намеря думи".
Генерале, не се безпокойте.
Не е нужно да го тълкувате.
Вашите думи са важните.
Какво имаш предвид?
Нали постъпихте, както каза дъщеря ви?
Не можете ли да кажете така?
Чакай, Пролет ще ти покаже пътя.
Можеш да се смесиш с войниците.
Във вързопа има храна и вода. - Благодаря.
Прости ми, че питам, но още не знам името ти.
Срещнахме се случайно, сигурно няма да се видим пак.
Няма смисъл да го знаеш.
Трябва да ти благодаря, че ме спаси.
Няма защо.
Моля те, прости ми, задето спорих с теб вчера.
Ние сме врагове, и все пак ти ме спаси
и беше откровена с мен. Благодарен съм ти.
Каза ми да разбера какво вършат хората ни тук.
Непременно ще разбера.
Всъщност днес… - Принцесо.
Принцесо, трябва да вървим.
Грижи се за себе си. - Ти също.
След малко, когато войниците излязат, можеш да се промъкнеш и ти.
Ще излязат след патрула.
Ясно, благодаря ти, госпожице.
Хей, какво чакаш, побързай!
Какво става? - Нещо не е наред.
Отбой!
Какво става?
Май провеждат учение. - Учение?
Командире. - Да.
Знаеш ли какво е това? - Да, провеждаме учение.
Учение? Кой каза, че е учение?
Аз съм вражеският командир. Обкръжени сте.
Не съм напускал поста си, простете ми, Ваше височество!
Ти отговаряш за нощния патрул.
Ти охраняваш тук,
а не забеляза засадата.
Това е по-лошо, отколкото да напускаш поста си.
Отведете го. Да бъде наказан!
Ваше височество, пощадете ме!
Принцесо…
Принцесо, имат учение.
Мисля, че е невъзможно да се излезе сега.
Ами защо да не опитам? - Не.
Не можеш да излезеш сега.
Тогава какво ще правим?
Ще те изведа утре сутринта. - Принцесо…
Спокойно, имам план.
Казвам се Мингуей. - Аз съм Ян Юнчун.
Госпожице Мингуей, трябва да те попитам нещо.
Добре.
Когато си тръгвах, почувствах, че искаш да ми кажеш нещо.
Случайно научих нещо за ранените войници.
Ако не могат да се бият, биват екзекутирани,
и то от собствените си хора.
Започнах да си мисля, че наистина трябва да разбера повече.
Но помислих, че не бива да ти казвам
какво се случи около мен.
Все пак ти си враг.
Без значение дали си враг или приятел, искам да пия с теб.
Само заради това, което каза. През трудните времена
се опитваш да мислиш за другите
и си достатъчно смела, за да ги спасяваш.
Това ме трогна.
Прав си. Няма значение дали си враг или приятел,
да седнем и да пийнем.
Това е съдба. - Наздраве!
Генерале, Негово височество иска да ви види.
Добре, да вървим.
Пееш много хубаво.
Това народна песен ли е? - Да.
За двама влюбени? - Позна.
И после? - Защо питаш?
Защото песента изглежда много тъжна.
Кара ме да се чувствам странно.
После…
И двамата са твърде силни и трябва да се разделят.
Мъжете са такива. Готови са да изоставят бъдещето,
когато нещо дребно се изпречи на пътя им.
Да, но кой може да разсъждава ясно,
когато самият той е замесен?
Един мой приятел я написа.
Мъртъв е. - Мъртъв?
Да, неговата любима го уби.
Заради вода.
Казваше се Aйардзян.
Наистина не разбирам.
Нали не е направил нищо лошо?
Защо тя…
Ако бях аз… - Вероятно…
е била принудена да го стори.
Много хора умират заради водата.
Съжалявам, Мингуей, не бива да те виня.
Аз трябва да се извиня.
Хората ми и аз.
Всъщност разбрах, че повечето битки не се водят заради правдата.
Това е само оправдание.
Защо продължаваш да казваш "твоите хора" и "моите хора"?
Светът е голям.
Позволява на всеки човек да живее добре.
Не е нужно да се избиваме.
Сега желая само две неща.
Надявам се тази война да свърши скоро
и се надявам никой друг да не загине.
Готова съм да платя всичко за това.
И аз.
Надявам се, че с теб можем да станем приятели
и да забравим различията си.
Да, наздраве!
Хубаво ще е да си поговорим още.
В бъдеще непременно ще имаме шанс пак да се срещнем.
Приближаваме изхода, върви бавно.
Нека поговоря с пазача.
Чий е този кон?
Генерале. - Какво има?
Конят на Юнчун се върна и сега е пред портата.
Не можем да го хванем, нито да го изгоним.
Дай заповед. Претърсете внимателно!
Да.
Мингуей?
Спри! Кой е? - Аз съм.
Принцесо! - Искам да изляза.
Има нарушители в лагера, никой не излиза без разрешение.
Знаете ли коя съм? - Принцесо.
Пуснете ме. - Да, остави принцесата да излезе.
Побързай!
Генерале. - Някой да е напускал лагера?
Принцесата излезе.
След мен!
Претърсете наоколо, бързо!
Спаси ми живота. Какво ще им кажеш сега?
Не се тревожи за мен.
Ще се видим ли пак?
Пази се. - Ти също.
Мингуей!
Моля те, не убивай баща ми, умолявам те!
Mингуей, не моли врага си.
Братко Ян. Баща ми е единственото ми семейство.
Спасих ти живота. Не го наранявай!
Добре знаеш правилата. Как смееш да не ги спазиш?
Ударете му 20 тояги. Отведете го.
Чънбин? - Ваше височество.
Изпрати хора да го търсят. - Да.
Ваше височество, генерал Налан и принцеса Мингуей
се върнаха.
Баща ти ще умре заради това. Не знаеш ли?
Mингуей.
Кажи ми защо?
Кажи нещо!
Не знаеше ли, че той изгори хамбара ни?
А ние откраднахме водата им. - Млъкни! Как смееш да лекуваш врага!
Я се погледни! - Те са твои врагове.
Аз не враждувам с тях. Защо да не му помогна?
Млъкни!
Генерал Налан. - Ваше височество.
Излез!
Имам да ти кажа две неща.
Първо. Отведи веднага Mингуей към Или.
Да.
Второ. Искам да се оженя за дъщеря ти.
Ще се върна в Ханджоу и ще се оженя за Mингуей.
Ваше височество.
Не искам да ида никъде! - Станала си още по-опърничава.
Казвал съм ти и преди.
Трябва да си готова. Принцът иска да се ожени за теб.
Когато войната приключи, ще се омъжиш в Ханджоу.
Татко, не искам да се омъжвам. И също…
Искам да остана с теб, за да ти помагам.
Глупаво момиче.
Когато се омъжиш за принца, няма да има нужда да се грижиш за мен.
Но аз не искам да се омъжвам. - Бракът не може да бъде избегнат.
Юнчун се върна!
Юнчун!
Какво се случи? Защо се забави?
Дълга история. Връщам ти коня.
Братко!
Не знаеше ли, че се тревожа за теб?
Къде беше през последните дни?
Бях ранен от отровна стрела.
Нека погледна. - Вече съм добре,
попаднах на много добър доктор.
Радвам се, че си добре.
Когато всичко свърши, ще дойда с теб на Небесната планина, нали?
Ако мислиш, че съм силна,
мога да се науча на нежност.
Ако се промениш, вече няма да си Фей Хонгън.
Ще бъда нежна само с теб. За другите
ще си остана Фей Хонгън.
Заради мен? Заслужава ли си?
Не си търси оправдания.
Принцесо…
Принцесата има добро сърце.
Ако не бе молила принца за живота ни, щяхме да…
Да. Получихме и малко пари за семействата си.
Принцесо, цяло чудо е, че се връщаме у дома.
Принцесата е нашият спасител. Прекланяме се пред нея!
Прекланяме се пред принцесата!
Юнчун, да поиграем заедно.
Не мога, пиян съм.
Просто игра. Ако наистина беше пиян, нямаше да си така нерешителен.
Наистина съм пиян. - Юнчун.
Юнчун, не се срамувай. Покажи ни какво можеш.
Ще се включа, ела.
Внимавай!
Внимавай.
Браво.
Боецо Чу, според правилата, трябва да пиеш с главатарката, ако победиш.
Ето. - Благодаря.
Главатарке,
отряд войници напусна лагера. Тръгнаха към Или.
Вероятно съпровождат някоя важна особа.
Утре сутрин ще минат наблизо.
Добре, пригответе се.
Принцесо, искате ли вода?
Бих искала да ви питам нещо, но ще ми се карате.
Харесахте ли онзи човек?
Принцесо, не бива!
Забравихте ли какво каза генерал Налан?
Просто искам да живеете щастливо.
Ако някой ден баща ти поиска да те омъжи за някой случаен,
ще се съгласиш ли?
Не съм мислила за това, но…
Принцът не е случаен човек.
Обещавам ти, че ще се омъжиш за този, когото обикнеш.
Принцесо…
Стой!
Напред!
Пазете принцесата!
Гледахте: СЕДЕМТЕ МЕЧА ОТ НЕБЕСНАТА ПЛАНИНА
= Епизод 20 =
Превод: mrnkaloto Редакция: Крал и mrnkaloto
Благодарим ви, че гледахте с нас!
Като река всичко в живота тече.
От извора всичко започва.
По долината надолу реката расте,
върху пясък е изписана мъдростта на живота.
Като река всичко в живота тече.
От извора всичко започва.
По долината надолу реката расте,
върху пясък е изписана мъдростта на живота.
Всичко е изтъкано от пречки, борба.
Но когато сърцето застане под меча,
стихва вечният огън в твойта душа.
По-добре в празна лодка преплувай света.